ВПЛИВ ВІТЧИЗНЯНИХ ЗМІ НА ЕЛЕКТОРАЛЬНІ ВПОДОБАННЯ УКРАЇНЦІВ НАПРИКІНЦІ ХХ – НА ПОЧАТКУ ХХІ СТОЛІТТЯ
DOI:
https://doi.org/10.24919/2312-2595.14/56.16Ключові слова:
засоби масової інформації, електоральні вподобання, вибори, телебачення, друкована преса, інтернетАнотація
Мета дослідження – проаналізувати вплив українських засобів масової інформації на електоральні вподобання та думку виборців в умовах інформаційного суспільства наприкінці ХХ – на початку ХХІ століття. Методологія дослідження. Методологічну основу дослідження роботи становлять принципи: історизму, об’єктивності, комплексності та достовірності, а для верифікації фактологічного матеріалу проведено зіставлення спостережень дослідників із безпосередніми повідомленнями ЗМІ. Наукова новизна полягає у тому, що на основі наявних даних аргументовано необхідність обмежувати політичну рекламу під час виборчого процесу, водночас забезпечуючи плюралізм політичних дебатів, зокрема, через гарантування рівних прав для кандидатів. Висновки. Вплив українських засобів масової інформації на електоральні вподобання та думку в умовах інформаційного суспільства має важливе значення. У означений межами дослідження час найпопулярніші телеканали та друковані ЗМІ подекуди, так чи інакше, підтримували авторитет влади й утримувалися від її жорсткої критики, а влада оперувала низкою інструментів управління мас-медіа. Наприкінці ХХ – початку ХХІ століття кандидати та партії, які були більш заможнішими й мали своє представництво у владних органах, мали більший доступ до ЗМІ та, зокрема, телеефірів. Водночас на шляху до бажаного результату вони не гребували брудними технологіями та, подекуди, дескридитували соціальні інститути держави. Вплив українських засобів масової інформації на електоральні вподобання та думку в умовах інформаційного суспільства має важливе значення. Вважаємо за потрібне апелювати до досвіду зарубіжних країн й забороняти або значно обмежувати політичну рекламу під час виборчого процесу, водночас забезпечуючи плюралізм політичних дебатів, зокрема, через гарантування рівних прав для кандидатів.
Посилання
Використання власних виборчих фондів (1998). Парламент України. Вибори 98. Інформаційно-аналітичне видання: у 2-х томах. Київ, Т. 2. 679 с.
Журналісти розпочинають кампанію проти шквалу. Кореспондент. 2007. 10 листопада. № 43. С. 31.
Закусило, М. (2010). «Стоп цензурі!»: реінкарнація журналістської революції. Детектор медіа. URL: https://detector.media/community/article/54690/2010-07-29-stop-tsenzuri-reinkarnatsiyazhurnalistskoi-revolyutsii/.
Засоби масової інформації у країнах СНД. (1999). Аналіз політичної, законодавчої та соціально-економічної структур; за ред. Дж. МакКормак. Європейський Інститут засобів. Німеччина, 253 с.
Кримінальна справа проти Леоніда Кучми. Кореспондент. 2002. 22 жовтня. № 30. С. 6
Лебедєва, Т. (2007). Українські ЗМІ ще не стали четвертою владою. Радіо Свобода. URL: https://www.radiosvoboda.org/a/962254.html.
Мацишина, І. (2019). Конструювання політичної реальності України: монографія. Вінниця : ТОВ «ТВОРИ». 376 с.
Мостовий, В. (2001). Доступ до ЗМІ. Новий український погляд. URL: http://ukrnews.Tvheaven.com/media.html. C. 12–13.
Паращевін, М. (2018). Результати національних щорічних моніторингових досліджень 1994-2018 років. Українське суспільство: моніторинг соціальних змін. Випуск 6(20). С. 415–525.
Президент вийшов з літака і завдав удару СНД. Україна молода. 1992. 15 травня. № 38(62). С. 2.
Солодько, П. (2008). КучмоЗМІ. Український тиждень. № 47(56). С. 58–60.
Сто днів Президента – це сто днів політичної самотності. Український голос. Верховна Рада України. Київ, 1992. 4 травня. С. 1.
Частота і контекст згадувань кандидатів на посаду Президента України у загальноукраїнських газетах, (1999). Вибори: інформаційно-аналітичний огляд. Київ. № 9(45). С. 152–154.
Lazflrsfeld, P., Merlon, R. (1948). Mass Communication, popular taste and organized social action. In: Bryson, (ed.) The Communication of Ideas. N.Y.: Harper and Brothers, 1948. P. 144–145.
##submission.downloads##
Опубліковано
Номер
Розділ
Ліцензія
![Creative Commons License](http://i.creativecommons.org/l/by-nc-sa/4.0/88x31.png)
Ця робота ліцензується відповідно до Creative Commons Attribution-NonCommercial-ShareAlike 4.0 International License.